Francesco+Petrarca

=**Francesco Petrarca**= Rundt 1200-tallet i Italia var renessansen en revolusjonerende tidsepoke for litteraturen. Dette var med på å redegjøre grunnen for renessansen, og gjøre perioden viktig. Ordet renessanse betyr ”å bli født på nytt”. I renessansen ble humanismen brakt tilbake til livet igjen etter antikken og ble svært betydningsfull. Tidsepoken la mye vekt på menneskelivet og menneskeverdet, noe som var uviktig i tidligere epoker som middelalderen. Mennesket skulle stå i sentrum og være målestokk for alle ting. Dette ble blant annet tatt opp av forfattere, diktere, arkitekter og malere gjennom verkene deres. Inspirasjonene deres tok utgangspunkt i den greske og den romerske antikken. De kopierte stilen fra den klassiske kulturen og blandet det med tanker og følelser som var aktuell i samtida. Det ble for eksempel diskutert mye og forsket videre på noen av Perikeles påstander fra antikken.

Francesco Petrarca (1304-1374) var blant annet en av Italias største dikter fra renessansen. Vi kan si renessansen begynte i Italia i 1350 med diktsamlingen ”Canzoniere” av Petrarca.Samlingen inneholdt 399 kjærlighetsdikt som alle handlet om en kvinne som heter Laura. Samlingen hadde for det meste sonetter, som Petrarca var kjent for å ha oppfunnet. Han hadde en spesiell form for å skrive sonetter, og formen Petrarca skrev på ble standard skrivemåte for alle sonettediktere. Et av diktene var ”Sonett til Laura” som handler om denne kvinnen som heter Laura. Diktet er et trist kjærlighetsdikt. Den er om dikteren selv som ser Laura for første gang i en kirke på en langfredag i 1327. Etter møtet føler han seg som han er gjenfødt. Laura blir elsket som det mennesket hun er, og ikke på grunn av den ideen hun respekterer, som var vanlig i mellomalderlitteraturen. Diktet har med individuelle følelsesuttrykker, som framstiller mennesket som et enestående subjekt, og ikke bare som en brikke i et spill.

Bilde:
 * Kilder:**
 * []
 * []
 * []
 * []
 * http://lucacaputo1972.wordpress.com/category/letteratura/