Madrigal

En madrigal er et italiensk navn for korte, kunstneriske dikt. Det er en musikktype fra renessansen, og det finnes flere typer. Denne typen musikk er den første musikken som kobler musikk og tekst sammen på likeverdige vilkår, slik at begge deler er med på å gi madrigalen sitt særegne preg.

Madrigalen er en eldre lyrisk diktform, og ordet madrigal kan ha oppstått av flere ulike ord, men ingen er sikker på hvilken av disse det er. Noen av disse ordene er //matricale// som betyr sang på morsmål (italiensk) eller //mandria// som betyr flokk av kuer, men ordet kan også bety gjetersang. På 1300-tallet i Italia så var ordet madrigal en betegnelse for et dikt med 2–3 linjers strofer og en tolinjet sluttstrofe som ble kalt //ritornello.// Diktene hadde da en idyllisk eller politisk-satirisk (satirisk = hånlig, ironisk) innhold. På 1500-tallet utviklet madrigalen sin typiske form; 3-linjede strofer med 2 avsluttende rimpar. Fra Italia er denne diktformen kommet til andre nærliggende land, men den er likevel mest utbredt i Italia. Man kan si at madrigalen uttrykte humanismen under renessansen.

Det som var typisk for madrigalene i renessansen var at de hadde en tekst som var malerisk, altså at teksten ofte måtte tolkes slik at man kunne forstå budskapet. Teksten hadde et ganske kraftfull/følelsesladet språk, med enten hovedvekt på sentimentalitet, kjærlighet, naturen eller erotikk. I tillegg var det beskrivende scener og allusjoner, det vil si hentydninger/henvisninger til andre tekster, bilder og lignende. Sangformen har en kort, enkel melodi, melodilinjen ble sunget flerstemt og ble ikke akkompagnert av instrumenter. De hadde verdslig innhold. Det var ofte et moderne preg på madrigalene, i alle fall i forhold til samtiden.

En italiensk madrigal fra renessansen er ”Matona, mia cara”. Den er komponert av den nederlandske komponisten Orlando di Lasso(1532-1594), og den er verdslig og folkelig. Under følger teksten på norsk.(Står også på side 134 i //Tema//). Madrigalen handler om en tysk soldat som synger på gebrokkent italiensk til en kvinne.

Kvinne, min kjære, jeg vil (gjerne en) sang Synge under ditt vindu med min lanse den gode følgesvenn (Jeg) ber deg lytte til meg, for jeg synger godt, Og jeg er glad i deg, som greker og kapun (=sta som jeg er) La oss dra på jakt, la oss jakte med falk, Jeg bringer deg bekkasiner fete som nyrer. Jeg kan ikke omtale så mange vakre (=kunstneriske) emner. Petrarca kjenner jeg ikke, heller ikke kilden på Helikon. Hvis du vil ha meg, (skal) jeg ikke være lat, jeg skal vibrere hele natten, (og) skubbe som en vær.
 * Kvinne, min kjære**

Vi ser at madrigalen handler om kjærlighet, som går mot erotikk. Den har mange henvisninger, //greker, Petrarca// og //Helikon.// Den har sammenligninger: ”… som en vær” og ”… som greker”. I tillegg har den besjeling/personifisering: ”min lanse den gode følgesvenn”. Musikken som en kan høre på [] viser at musikken og teksten passer ganske godt sammen, den er flerstemt og er ikke akkompagnert av instrumenter.

Bildet under viser notearket til en madrigal.



[] [] []
 * Kilder: **

Bilde: []